Baserad på verklig händelse.
Han förlorade mot Harold Johnson och Nino Valdez.
Valdez vinst kastade ut honom i sportstatistikens strålkastarljus.
Charles, 32 år. Satterfield, 30. Rond 2 har börjat.
Charles väger86 kilo och Satterfield 82.
Charles boxas i vita byxor.
En skribent måste som en boxare stå ensam.
Satterfield har förvånat alla.
Ens ord blir som att gå in i ringen och visa upp sin begåvning.
Och man kan inte gömma sig.
Sanningen avslöjas.
Och ibland kan följdema bli katastrofala.
Satterfield är nere!
Tre, fyra, fem, sex, sju... Han kommer inte upp.
Åtta, nio - och det är slut. Wow! Ezzard Charles.
DENVER, COLORADO NUTID
Ett, två, tre...
Är du okej?
Boxas!
Ett, två-
-tre, fyra, fem, sex-
-sju, åtta, nio, tio! Det är slut!
Erik, var det en vänster eller en höger? Erik?
-Där är han. -Lägg av.
-Vi skojar ju bara. -Låt den stackaren vara.
Mästaren!
Läget? Hur är det, Mästaren?
Runt 60 % . Jag försöker käka.
-Jag sa till dem att du är Mästaren. -Ja, det stämmer.
-Jag sa att jag slog skiten ur dig. -Du slog skiten ur mig, ja.
-Han är ingen mästare, Kenny. -Jo då. Battlin' Bob Satterfield.
-Visa vad du kan. -Nej, jag shoppar.
Du kan shoppa sen.
-Kom igen, Mästaren! -Kom igen.
-Sätt igång, Mästaren. -Visa ditt slag.
-Nu ska vi ha kul. -Vill ni se vad jag kan?
-Visa ditt slag. -Vill ni se det?
Vad fan är det med dig, gubbe? - Käften!
-Var det så du knäckte hans näsa? -Ja, pang, så blödde The Rock.
-Upp nu, Mästaren. -Jag vill inte boxas mer.
-Jag har fått nog. -En rond till, Mästaren.
Upp nu!
Upp med nävarna!
Slå tillbaka, Mästaren.
-Kenny, gubben klår dig! -Håll honom!
-Förlåt, det var inte meningen. -Rätt i mellangärdet!
Sov du?
Förlåt.
Vad är klockan?
Okej, vi ses i morgon. Somna om. Hej då.
-Vad händer? -Idioter som roar sig.
Hör ni!
Vad fan?!
Jag har slagit världsmästaren!
-Jävla fjant. -Ge mig bältet!
Hör du?
-Gamle man, mår du bra? -Ja.
Grabbarna hade bara roligt. Det är kul att slå Mästaren.
Du borde gå hem.
Jag är hemma.
-Är du mästare? Vad menar du? -Ja.
Battlin' Bob Satterfield. Världstrea.
Kan jag ge dig det här?
Tack.
Du hjälpte mästaren när han nästan var uträknad. Jag glömmer det inte.
-Är det säkert att du är okej? -Jag ligger på 30 % , men det går bra.
-Var rädd om dig nu. -Ja, du med.
-Hej, John. -Erik.
Det brådskar med nya rökregler på kasinona. Några anställda...
Det kan bli en bra ledare.
Indianska spellagar och ansvaret. Och på tal om det, Ralph-
-så kanske vi kan sätta en av mina killar på att skriva nåt-
-om NFL-draften och spelet bakom...
Bra. Sen kan sportkillarna skriva en ledare om global uppvärmning.
Hörni! - Din tur, Jo.
Borgmästaren står bakom förslaget att ta hit konventet-
-så det blir presskonferens senare.
Det var det. Jag bjuder på lunch på Duffy's.
Alla som löserkorsordet.
-Skickar vi nån till träningslägret? -Jag har budget för en frilansare.
Det vore bra att följa upp draften.
-Chefen, vi blev strukna i dag. -Vad menar du?
Jermaine-matchen jag bevakade. Det var en bra match.
-Ja, jag strök den. -Varför?
-Nåt måste strykas. -Ja, skolbrottning.
Det var en gedigen artikel. Du hade den 40 minuter efter matchen.
Du är som en maskin och skriver som en sån.
-Ralph... -Kan du sätta dig?
Jag är glad att du fyller mina sidor och du får inte sluta.
Hej, Ralph. Förlåt. Ska jag mejla citaten till dig?
Men dina texter imponerar inte.
Mycket text, lite innehåll.
-Sam Kirby gillar... -Han jobbar inte kvar här.
Ärligt talat så glömmer jag dina artiklar när jag läser dem.
Om du inte kan bättre så klagar jag inte.
Men jag vet att du kan bättre.
-Varför? -På grund av ditt namn.
-Tack för snacket. -Lägg av nu.
Bli inte brudig nu. Var en man.
Inse dina svagheter och ta itu med dem.
Sänk tempot lite. Tänk "kvalitet".
Jag fattar. Jag har ett möte.
Enligt stämningen ska EPAtvingas ta tillbaka sitt godkännande-
-av vattenkvaliteten i de vattendrag som påverkas av projektet.
Wyoming och Montana ska medla.
-Var det du som ringde i går kväll? -Ja, jag beklagar det.
Läste du artikeln - Jermaines match?
Den var bra. Väldigt gedigen.
Metz hatade den. Så klart.
Vad gillade han inte?
Vad gillar Metz egentligen? Han preciserade sig inte.
Han låter mig aldrig skriva om Broncos eller Nuggets.
Metz kanske tänker om.
Det spelar ingen roll, för jag lunchar med Whitley i dag.
-Jag kan få jobb på helgbilagan. -Det är ju jättebra!
-Inget är spikat, men... -Det är fantastiskt.
Vet Metz det?
Menar du allvar? Vad har du tagit?
Nej, Metz vet det inte.
Får jag spela basket med Teddy i eftermiddag?
Teddy vänjer sig bara om vi följer planen.
Vi har separerat.
Lätt för dig att säga. Du skildes inte från din son.
Okej, det var lite överdrivet. Förlåt.
-Förlåt... -Bollen ligger i leklådan i garaget.
Tack.
-Prata med Metz. -Visst.
-Jag beklagar din pappas död. -Tack.
Det var cancer, va?
Ja...här.
-Av alla ställen. -Ironiskt, va?
-Får vi våra iste? -Ja.
Fred Roselle och jag har läst dina artiklar och de håller inte.
Inte än i alla fall.
Vi tyckte att det var opersonligt.
Exakt. Bing i fjol under Kirby hade jag 192 bylines.
Det är flest i tidningens historia.
Klart det ärtunt. Mycket skriva, inget innehåll. Jag hinner inte.
I år har jag en ny redaktör, så jag är öppen för allt.
Han pressar mig hårdare än Kirby.
Han tror att jag är en maskin.
Kommer jag med en aikel med bara ett uns själ så stoppar Metz den.
Det är sånt helgbilagan borde ha.
Ge mig ett exempel.
-Är det mango? Inte persika? -Nej, mango.
Förlåt. Ge mig ett exempel.
Jag har så många, men kommer inte på nåt nu.
Vad som helst. Ge mig ett exempel.
Skiljevägar. Elway.
Vad gör han nu? Blir guvernör?
Sånt avvisar jag två i veckan. Folk vill inte se hjältar åldras.
-Coors Field? Värsta kastarenan här. -Värsta kastarenan i USA.
Bränd.
Det finns en boxare, en f.d. tungviktstitelutmanare.
Han bor på Denvers gator. Han bor i soporna.
Han patrullerar i området och kallar sig "Mästaren".
Han är en förtjusande karl och storyn är jättefin-
-och rörande, men Metz sa bara:
"Glöm honom. Bevaka Jermaine."
-Vad heter boxaren? -Satterfield.
-Bob Satterfield? -Ja, Bob.
Han var min pappas stora idol. Jag trodde att han var död.
Det tror alla. Just därför är storyn så bra.
Jag vill kalla den "Mästaren återuppstår".
Är han här i Denver?
-Bob Satterfield? -Jag träffade honom i går.
Vad har du för planer?
Jag tänkte ta god tid på mig.
Verkligen jobba bra och hårt och tänka kvalitet.
Se om jag får Metz att tänka om.
Tja, om...
Om du inte kan övertyga honom så tittar jag gärna på det.
Det vore kanon. Det vore jättebra.
När han vann i Kalifornien var det redan för sent.
I november... Jag har inte datumet. - Vänta.
Jag hittar det åt dig. Hej då.
Hej. Hur är det? Kan du bevara en hemlighet, Molly?
-Kan du? -Visst.
Jag heter inte Molly.
Nej, du heter Milly, va?
Polly.
Vad kan jag hjälpa dig med?
Jag skriver om en 50-tals-tungviktare som heter Bob Satterfield.
Men ingen får veta det.
Du extraknäcker. Det angår inte Metz.
Just det.
Vad behöver du?
Det fanns inte mycket på nätet, så du får köra den gamla metoden.
Jag behöver allt du kan hitta.
Från vårt bibliotek, New York Times, LATimes.
Ring Magazine. Kolla om det finns en boxningens Hall of Fame.
Vilka han kan ha mött, tränare. Vad som helst.
-Ska du inte skriva upp det? -Jag måste kunna neka trovärdigt.
Jag måste svara. Jag hittar det och kommer med det till ditt bås.
Kom igen, in mot korgen. Jag är en slö gubbe.
-Du kommer inte förbi mig. -Foul!
Okej, ta ett par straffkast då.
Sikta på min hand. Ringens framkant och min hand.
Rulla av den över fingertopparna.
-Jag suger. -Du suger inte.
-Satte Shaq skott i din ålder? -Ja.
Det gjorde han inte. Det sa han till mig.
Han sa att han var kass i din ålder.
-Är det sant? -Ja, men säg inget till nån.
-Pappa... -Ja?
Har du ringt John Elway och frågat om han spelar nästa år?
-Vi går hela tiden om varandra. -Hoppas Broncos får tillbaka honom.
Jag sa till honom att du sa det och han skulle överväga det.
-Är det sant? -Kommer han så är det din förtjänst.
Stannar du och äter med oss?
-Mamma gör spaghetti med köttbullar. -Vill du att jag stannar?
Hej, gubben. - Hej, Erik.
Teddy bjöd in mig på spaghetti med köttbullar. Vad tycker du?
-Vad sa Whitley? -Vi tar det sen.
-Tjänar du mer på bilagan? -Nej.
Men det är inte grejen Det handlar om prestigen.
Jag måste skriva kanske 15 artiklar om året.
-Det är många artiklar. -Nej, bara en per31/2 vecka.
Då kan jag koncentrera mig och göra dem bra.
Då kanske jag blir lika ansedd som din mamma.
Det kan bli biljetten till eliten: Los Angeles Times, New York Times...
Som boxaren du föreslog Whitley?
Jag måste till gränden och se om han sover där.
-Sover en farbror i gränden? -Ja, vissa människor gör det.
De har varken hem, vänner eller familj. De måste sova i gränden.
-Det låter som en sorglig historia. -Nej, det blir en historia med hopp.
Vem av er kommer på karriärdagen?
Dina kompisar vill nog hellre höra om din pappas sportjournalistjobb-
-än om mina samtal med Herb...Milton.
-Ekonomichefen på lokaltrafiken. -Jag måste hitta Satterfield.
Vi får prata om vem som kommer på karriärdagen.
Jag älskar dig.
-Vi ses, kompis. -Hej då, pappa.
Hej, alla pojkar och några flickor. Det är Erik "The Wow Man" Keman.
Wow, vilken match i kväll.
I Las Vegas varma luft blev det en treronderskamp-
-som bar krig och synd på sitt huvud och sina axlar...
Herregud!
Du är Mästaren, va? Heter du Satterfield i efternamn?
Ja, Battlin' Bob Satterfield. Världstrea.
-Du sa det i går kväll. -I går kväll?
De där killarna kom hit och...
Ja, du hjälpte Mästaren när han var nästan uträknad.
Jag är Erik Kernan på Denver Times. Får jag bjuda på en kopp kaffe?
Jag dricker inte kaffe. Jag gjorde, men inte nu mer.
En kall öl då?
Ja, jag unnar mig en öl då och då.
Folk hade älskat din historia. Du blev nästan världsmästare.
Det var länge sen.
Du mötte LaMotta och Patterson.
Du har hört en hel arena stå upp och ropa ditt namn.
-Minns du det? -Ja då, jag minns.
Folk får veta vem du var. När du går på gatan vet alla vad du heter.
-Vad ska du skriva om? -Det du berättar, din historia.
Nej. Alla vet redan vad jag heter. Jag är Mästaren.
Bara utifall att.
Kernan? Precis som han i radion för alla år sen.
-Han var min pappa. -Säger du det?
Din pappa förstörde en jul för mig.
Han pratade i radio om att jag var en besvikelse.
Julafton 1953.
Jag gick från löfte till fördetting.
Inget där emellan.
-Din pappa gjorde mig skitarg. -Låt mig få gottgöra det.
Jag kommer i morgon eller övermorgon så kanske vi kan ta en öl till.
Ja, ja, gör det.
Jag glömmer inte det här.
Du hjälpte Mästaren när han var nästan uträknad.
-Det ska vara nåt alla kan lyssna på. -Jag kan skriva en lista.
Det finns nya bra band som inte spelar för högt.
-Ingen sån där acidmusik. -Nej, jag lovar.
-Miller har influensa. -Ja, det går. Du borde vaccinera dig.
Kan jag hoppa in för honom? Trailblazers är i stan...
-Jag skriver en lista. -Och jag behöver fler golfcitat.
-Får jag hoppa in för honom? -Nej, Duncan tar Trailblazersmatchen.
-Bevakar inte Duncan boxningen? -Den tar du. Och han Trailblazers.
Jag lovade honom. Ledsen.
Jag skulle ta med min son, för Trailblazers är hans hjältar.
-Är Trailblazers hans hjältar? -Ja.
Nu vet jag att du ljuger. Där avslöjade du dig.
Pang! Precis så gick det till. Jag slog av det lilla benet i hans näsa.
-Du kickade röv då. -Ja, Bob Satterfield, världstrea.
-Jag måste gå. -Okej, var rädd om dig!
Mästaren!
Du skrämde iväg honom. Han trodde att du var polis.
Minns du vem jag är?
Du hjälpte Mästaren när han var halvt uträknad. Du är journalisten.
-Hur mår du? -Ja, du vet, runt 60 % .
-Har du tänkt på det vi pratade om? -Nej, jag sparar tänkandet till sen.
Är du upptagen nu?
Beklagar den trista matchen.
Den vite killen kommer att knocka spanjoren.
Menar du inte tvärtom?
-Kernan, vem är din kompis? -Tillman, Bob. - Bob, Tillman.
-Hur är det, Bob? -Runt 90 % i kväll.
Har du fler öl?
Visst, ta min. Varsågod.
Den vite knockar mexaren.
Sällan, Gomez är för stark.
Ett, två, tre-
-fyra, fem, sex, sju-
-åtta, nio, tio! Det är slut!
Hur visste du det med knocken?
-Jag såg den vita killen... -Durant.
Jag såg att Durant fick stryk, men sen såg jag hans ögon.
Han hade sett att spanjoren signalerade.
När han gick från vänstern före tillbaka till högern före.
Han såg att mexaren lutade huvudet åt vänster före bytet.
-Han hade den blicken. -Såg du det?
Jag har sett det i motståndarnas ögon på tok för många gånger.
Ingen vill läsa om en gubbe som mig.
Klart de vill. De flesta boxningsfans tror att du är död.
När de hör vad du gått igenom och att du lever skiter de på sig.
Du blir berömd igen.
Mästaren...
Jag måste säga att jag ligger pyrt till på jobbet.
Jag är nästan uträknad själv.
Jag har en svacka på tidningen.
De snackar om att kicka mig.
Tidningarna måste skära ner på grund av internet och allt sånt.
Mästaren...
Den här artikeln är min titelchans.
Okej, grabben.
Okej.
Du ställer frågorna, jag svarar.
Tack.
Rocky Marciano förberedde sig inför Jersey Jce Walcott-matchen.
Rocky hyrde sparringpartners.
De gav oss... Vad var det nu? Jo, 50 dollar per skalle, tror jag.
Det varen söndag.
Vi uppvisningsboxades på Grossinger's i New York.
Han var stark, det ska du veta.
Han träffade min handske och golvade mig.
Men jag kom upp och tog i mer.
Jag slog och slog honom på näsan tills han fick näsblod.
Efter varje överhandshöger gick jag in-
-och gav honom en kort höger. Och hans näsa slutade inte blöda.
Alla var oroliga och så, men Rocky var tuff som fan.
Han kom tillbaka. Men jag hade honom.
Precis så gick det till.
Jag slog inte sönder det stora benet i hans näsa, utan det lilla.
Jag vet inte om det var efter det-
-men varje gång Rocky boxades efter det så blödde hans näsa.
Han försvarade titeln sex gånger och hade alltid problem med näsan.
Det var nog därför han slutade.
Var inte din pappa stolt?
-Nej, han brukade slå mig. -Är det sant?
Se själv här.
-När gjorde han det? -Jag tror att jag var...nio år.
Vad är det? Slog aldrig din far dig?
Nej.
Du hade tur.
JULEN 1953
God jul, alla pojkar och några flickor.
Erik "The Wow Man" Keman snackarboxning.
I kväll, wow, var boxningen allt annat än konst-
-när Thomas Kinkaid gick in i ringen med Juan Bernard Summerville.
När jag såg kampen underifrån stod en sak klar för mig.
Mr Kinkaid är inte längre värdig titeln obestridlig arvtagare-
-i en värld en gång befolkad av de stora, av gigantema...
I kvällens femte och sista rond-
-i en obetydlig bantamviktsmatch-
-såg Douglas Durant...
Bra artikel.
-Tack. -Varsågod.
Erik Kernan, Denver Times. Hej, Ken, läget?
Jag får ringa upp dig. Strax.
-Hej, Ralph. -God morgon.
-Bra artikel. -Tycker du? Tack.
Normalt hade jag saxat det med "läste ögonen", men det luktade äkta.
-Jag är glad att du gillade det. -Bra att du inte såg basketen, va?
-Mästaren... -Hej!
-Skulle vi inte träffas? -Jaså?
I går sa vi att vi skulle ses i parken för en timme sen.
Här är vi nu.
Sidan ett.
-Kolla, mexaren på rumpan! -Ja, har du sett?
-Ska jag bjuda dig på lunch? -Visst.
Är det alltid så många här?
-Är maten alltid så god? -För det mesta.
De har fisksoppa vissa dar. Men den ska du inte röra.
-Är du inte rädd att nån snor vagnen? -Nej.
Vi hemlösa har en hederskodex.
Ingen bryr sig om den.
Det vore bra för storyn om jag får se vad du har i vagnen och drar runt på.
-Det vore intressant för artikeln. -Det ska väl gå bra.
Om jag får komma hem till dig och rota i dina saker.
Jag lyssnade på pappas band från julen -53.
Han nämnde inte dig. Han pratade om dig först en vecka senare.
Jag blandade kanske ihop jul och nyår.
-Lever din far? -Nej, han... Strupcancer.
Strupcancer? Det var...
Ironiskt.
Ironi är när nåt verkar gå åt ett visst håll och sen...
Jag vet vad ironi är, grabben.
Jag har mycket erfarenhet av ironi.
-Har du nån formell utbildning? -Nej, jag har dålig skolunderbyggnad.
Jag boxades alltid.
Jag drömde aldrig om att bli tungviktsmästare-
-men jag tänkte att om jag väl fick chansen så skulle jag vinna.
Och få respekten det gav.
-Men du fick inte chansen. -Nej, det fick jag aldrig.
Jag gick en match mot Ezzard Charles.
Om jag slog honom skulle jag bli nummerett.
Då kunde jag ta titeln, ta bältet.
Men han tog mig i andra ronden och fick mig att stupa som en fura.
Jag var helt borta. Det var... Vad heter det nu?
Det var mycket förödmjukande.
Jag gick några matcher efter det, men låg bara runt 30 % .
Så jag slutade.
Jag flyttade till Sioux City. Jag lämnade min familj.
-För att du hade förödmjukats? -Ja, just det.
Jag jobbade i ett stall.
En av ägarna fick veta vem jag var och fick en idé.
Du kan inte gå hans match. Du måste gå din egen match.
Jag boxades i väst och Mellanvästern där ingen visste nåt om boxning.
Det var inget direkt motstånd. Det var osanktionerade matcher.
Men jag fick vara en vinnare.
Så jag boxades och boxades. Det var säkert varannan vecka.
Jag knockade alla.
I den här ringhörnan, på 84 vältrimmade, stenhårda kilo-
-från Chicago i Illinois: Battlin' Bob Satterfield!
Men kanske... Vad heter det nu? Kanske boxades jag för mycket.
En dag var jag helt utmattad och blev rejält mörbultad.
En enorm grabb slog ner mig hårt.
Han slog mig i ögat. Han sabbade min syn rejält.
Sen fick jag inte boxas mer.
Och ägar jäveln behöll alla pengar.
Han sa att jag hade sabbat varan.
Sen liftade jag nerhit.
Jag minns att jag boxades här en gång.
Luften varren.
Jag har varit här i dryga 40 år.
Herregud!
Det var allt jag hittade på honom.
Jag fortsätter leta, men det finns inte mycket.
Hittade du kontaktuppgifter på Satterfield junior?
Han är inte skriven i Ohio, men jag provar i New York och Pennsylvania.
-Jag hittade det här också. -Vad är det?
Kom in, vet jag.
Vad är det här?
Det där är Battlin' Bob Satterfield som boxas mot N.N.
N.N.? Vet du inte vem han möter? Hur duktig grävare är du egentligen?
Jag fick det av en samlare.
Vackert.
Tänk att ha varit journalist då. Kan du föreställa dig?
Man är inte bättre än de idrottare man bevakar.
-Vem är Satterfield? -Det är...
Det är han. Ärret på ryggen gav hans far honom när han var nio.
Kan du fatta det?
Perfekt.
Mästaren, hur är det? Mästaren?
Vad är det?
Herregud. Vad har du gjort med ögat?
Gjorde de där killarna det?
-Du behöver en öl, va? -Ja, verkligen.
Får du en öl om du sopar här?
De sa att vinden hade fixat det, men ibland ändrar de sig sen.
Jag köper öl till dig, men sen vill jag visa dig nåt häftigt.
-Det var bussigt. -Den är bara två minuter lång?
Om ens det.
Mästaren?
Mästaren!
Vem är det du möter?
Satterfield mot Kinkaid. Tommy Kinkaid.
Han hade inte hjärta att skada folk. Det var hans problem.
Fast han var duktig.
Var fick du tag på det?
Jag är en grävande journalist av världsklass.
Det här är mitt jobb.
Hejsan.
Kan jag få tillbaka den? Tämligen omgående.
Mästaren?
Mästaren!
Mår du bra?
Jag trodde att du skulle gilla det.
Har du barn?
Ja, jag har en sexårig pojke. Han heter Teddy.
Jag hoppas att din son en dag gör för dig det du gjorde för mig.
-Vart ska du? -Det var en bra slutreplik.
Jag behöver mer till min story.
-Där är det, det huset. Fortsätt! -Varför?
Om Betty kommerut får vi stryk.
-Vem är Betty? -Betty var min fru.
Det är hon nog fortfarande.
-Jag trodde lona var din fru. -Iona var min första fru.
-Har du en fru? -Ja...jag har en underbar fru.
Joyce. Vi var kursare. Hon jobbar också på tidningen.
Hon var forskarstudent när jag gick andra året och...
Hon blev med barn.
-Vi har separerat nu. -Hon kastade ut dig, va?
Varför?
När jag förstår det kanske jag kan göra nåt åt det.
Kvinnor säger aldrig vad som är fel.
Och om man inte vet kan man kamma sig.
Ja, så är det nog.
-Älskar du din son? -Ja, jättemycket.
-Jättemycket. -Man måste älska dem.
Man måste älska dem mer än nåt.
Man måste älska dem... Vad heter det? Mucho grande.
-Just det, mucho grande. -Mucho grande.
Min son Bob junior som jag fick med lona säger att jag är död.
Varför?
Skäms han för dig, för att du bor på gatan?
Nej, det är nog för att jag lämnade honom och hans mor.
-Hur gammal var han? -Sex.
Var det för typ 40 år sen?
Kom över det, junior, gå vidare i livet.
Jag gillar att åka ut hit till Five Points och bara titta på huset-
-och föreställa mig Betty där inne.
Men jag kan inte gå in.
Mina fötter säger"gå", men mitt huvud säger "nej".
Du måste lova att inte störa Betty.
För då traskar du in i min privata sfär.
Okej.
Jag lovar.
-Pappa... -Ja?
-Vad är Snobben för slags hund? -En beagle.
-Han ser inte ut som en beagle. -Det är han.
Keith har en beagle. Hon är inte alls lik Snobben.
Tack. - Är det sant?
Kan vi köpa en beagle?
Det är inte mitt beslut, särskilt som jag inte bor hos er.
Kom. Nu går vi.
Pappa, titta. John Elway.
Får jag träffa honom och prata med honom?
Det är inte så snällt att gå fram till kändisar ute på stan.
Han är ju din kompis.
Jo, men ändå.
Varför kan du inte prata med din kompis?
Det är en vuxengrej.
Nu åker vi hem till mamma. Ta din jacka.
Kom, så går vi. Hör du... Teddy?
-Hej, mr Elway, jag... -Hej, grabben.
-Hej, John. Jag beklagar. -Vad heter du?
-Teddy. -Spelar du football?
-Fast min hand är för liten. -Jag får se.
Andra handen.
Om tre år. Din hand är mycket större än min var.
Vi måste gå. Jag hälsar Joyce.
Hej då, mr Elway. Hoppas du spelar i Broncos igen nästa år.
Han var jättesnäll. Vi kunde ha stannat längre.
Så är det bara. Okej?
Kom nu.
Upp med dig.
Du har en massa fräcka kompisar och jag får aldrig träffa dem.
Vet du vad? Du har rätt. Vi fixar det.
Rocky slår en ny höger.... Så där.
Precis så gick det till.
Marciano var den enda tungviktsmästaren-
-som slutade obesegrad. Han dog i en flygolycka.
Hör du... Hur gammal är du?
-15? -Jag är sex.
Du ser ut som 15!
Vill du veta hur du blir lika stor och stark som Mästaren?
Varje morgon rullar du upp ärmen-
-och blåser.
Det handlar inte om hur gammal man är, utan om konditionen.
Man måste bygga upp sina ben, för man behöver dem jättelänge.
Och man måste leva sunt.
Och inte umgås med fel människor.
För det får man inte.
Mästaren?
-Mästaren? Är du okej? -Ja.
-Är du okej? -Ja då...
Din pappa är inte perfekt, men han gör sitt bästa.
Han var nästan uträknad, men han älskar dig.
Ja, det gör han.
Och en dag får han sin chans.
Om dina kompisar inte tror dig, säg att de kan läsa min artikel sen.
Okej.
-Var det inte kul att möta Mästaren? -Jo.
Vad är det då?
Jag gillar inte att han bor på gatan.
Det gillar inte jag heller.
Han kanske kan flytta in hos oss.
Du kanske ska fråga mamma om det.
Hej, Erik. Jag har nåt till dig.
-Hört talas om honom? -Ja, honom har jag hört talas om.
Han är den ende av Satterfields motståndare som jag kan hitta.
Jag tog mig friheten att boka in en intervju med honom i dag kl. 16.
-En intervju med Raging Bull. -Och Satterfield juniori Chicago.
Hans enda levande släkting.
-Jag kan kyssa dig nu. -Jag kan stämma dig.
Häftigt.
-Hallå? -Mr Satterfield?
-Ja. -Erik Kernan på Denver Times här.
-Erik Keman? -Ja. Jag har lite frågor om er pappa.
-Min pappa? -Ja.
Far åt helvete!
-Erik Kernan. -Det är Bing Whitley.
Vår utgivare Fred Roselle är här. Får jag köra dig i högtalaren?
-Erik, det är Fred Roselle. -God dag, sir.
Bing berättade om Satterfield-storyn och den golvade mig.
-Jag trodde han dog för 20 år sen. -Nej, jag träffar honom varje dag.
Jag läser tio artiklar i veckan om boxare under deras glanstid-
-men de berättar aldrig om priset med alla slag i skallen.
-Han har absolut betalat priset. -Den artikeln kan jag tänka mig.
Jag kan lägga den på förstasidan.
Och Metz ville inte ha storyn, va?
-Nej, han kallade det "dödfött". -Fantastiskt.
När kan vi få se den?
-Jag vill inte ha för bråttom. -Självklart inte.
Så kanske...om två veckor? Jag har lite intervjuer att beta av.
Vi har strukit en Gary Hart-grej.
Vad sägs om måndag?
Visst, måndag. Det klarar jag.
Tjusigt.
Där är han. Vänta lite bara.
Mästaren!
-Hej, grabben. Hur är det? -Runt 100 % .
100 % ? Jag har inte varit 100 % på åratal.
-Var är fotografen? -Där.
Men jag ville bara... En av dina vänner vill prata med dig.
Jag visste inte att jag hade vänner. Förutom dig, alltså.
Jag ska bevisa att du hade fel.
Vänta lite.
-Ja? -Mr LaMotta?
-Vem är du? -Erik Kernan på Denver Times.
-Vi pratade tidigare. -Du ville prata om Bob Satterfield.
-Jake, jag står precis här. -Fan, Bob, jag trodde du var död.
Vissa dar känner jag mig död.
Du, grabben?
Föruom Bob Satterfield har bara mina exfruar sargat mig.
Är det sant?
Det var roligt att prata med dig. Hur är det med dig?
Jag har det bra. Jag har haft problem, men nu mår jag bra.
-Jag vet. Jag har sett din film. -Tyckte du om den?
Ja, utom när du knockar mig.
Bob, mår du verkligen bra?
Grabben sa att du bor på gatan. Är du lodis eller nåt sånt?
Nej, jag är ingen lodis, Jake. Jag är bara hemlös.
-Jag måste sluta nu. -Okej.
Hej då, Bob.
Tack, mr LaMotta.
-Mår han verkligen bra? -Ja, jag tror det.
Jag trodde att han var död. Det kunde lika gäma ha varit jag.
Tack för att ni pratade med mig. Adjö.
Mästaren.
Han sa att du kunde ha blivit världens bästa boxare.
Det är inte illa när Raging Bull säger det.
Chris, vi är klara!
Denver ären av tre städer som kan få demokratemas partikonvent.
Denver, New York och Minneapolis är kvar i tävlingen. Konventet...
Bruce? Kan jag ta en?
-Visst. -Tack.
-Mamma, den har kommit! -Ta in den.
Den är i mitten, vid kupongerna.
Där har du den.
Mästaren! Det var han jag berättade om.
Jag vet. Vad står det där?
Mäss...
Vad står det där då?
"Av Erik Kernan". Fräckt.
Ja, fräckt.
-Erik, suverän artikel! -Tack, Rob.
Hej, Ralph.
-Bra artikel om honom. -Tack.
Enligt ryktet är du på väg upp.
Jag kanske passar bättre där.
Kanske.
Svara i din telefon, Erik.
-Kernan. -Hej, det ärAndrea Flak.
Vilken sjuhelsikes artikel du skrev. Mitt team lapade i sig den.
Du är på väg mot ett Pulitzerpris. Och vi vill ha dig här.
Hur känns det? Jäkligt bra?
Jag mår fint. Var jobbar du?
Va? Jag jobbar på Showtime.
Jag älskade artikeln. Den fick mig att gråta.
Det säger mycket om dina texter, för jag grät inte när min hund dog.
Tack.
Alla vill väl ha dig. Du måste vara nerringd.
-Du är mitt första samtal. -Vilken överraskning.
Vi vill prova dig i Showtime Boxing.
Du ska intervjua Kid McCracken i tv efter matchen på lördag. Vad sägs?
Det låter jättebra.
Härligt. Kemtvätta smokingen, så hörs vi.
Syndikeringen går i taket. Du fick mig att glänsa.
-Tack. -Tack själv, Bing.
En sån här artikel öppnar dörrar. Du kommer att få erbjudanden.
-Tror du det? -Ja då.
Jag ber bara om ett år till.
-Det här är Polly. - Bing. -Kul att träffas, mr Whitley.
-Hon jobbar också på tidningen. -Har jag stött på dig?
-Nej. -Vad tänkte jag på?
Jag kunde inte ha skrivit artikeln utan henne. Hon är stjärnskottet.
-Får stjärnskottet dansa med dig? -Visst.
-Ha så kul. -Vi ses strax igen.
Det är en jättebra artikel, Erik.
-Tack. -Varsågod.
Metz blev rätt arg när jag sa att jag hade hjälpt dig med den.
-Varför sa du det till honom? -Jag var stolt över jobbet med den.
Börjar du på Showtime nu?
De har ringt, vilket är...
...ganska fantastiskt.
Vilken kväll, va? Vilken kväll.
Vilken kväll.
Vänta lite bara. Jag kommer strax. Okej?
Hej. Joyce, det är jag.
Kan du inte komma och fira med mig?
Klockan är inte så mycket.
-Jag får fråga dig en sak. -Ja?
Varför använde de inte bilden när jag spände musklerna?
Bildredaktören bestämmer sånt. Men jag hade valt den.
Ja, den hade jag använt.
-Så vi klarade oss bra? -Ja, vi klarade oss jättebra.
Ja? Hallå?
Är det Erik Kernan?
Ja. Vem är det?
Jag heter lke Epstein.
-Skrev du artikeln om Satterfield? -Ja.
-Bra story. -Tack.
Men Satterfield är död. Sen 20 år tillbaka.
Bob Satterfield dog -82 eller-83.
Jag träffade honom i går kväll.
-Inte Satterfield. -Jo, Satterfield.
Jag pratade med hans son i telefon.
Sa hans son att han levde?
-Nej, men de är ovänner. -Låt oss gå till botten med det.
Pratade du med Satterfields tränare?
Hans sekonder, nån sån?
Jag hittade dem inte.
Ernie, det är lke Epstein.
Jag har det bra. Minns du Bob Satterfield?
Han från Chicago?
Tror du eller vet du att han är död?
Det är vad jag tror.
Okej, tack. Sköt om dig.
Han tror att han är död.
-Det är omöjligt. -Vi använder inte det ordet längre.
Freddy, det är lke.
Hör du... Minns du Bob Satterfield?
Ja, men är du säker på det?
Okej, tack.
Nej, det är bra med dem. Tack.
Han tror att han är död, men han är inte säker.
-Vem var det? -Freddy Bingham.
Omöjligt. Freddy Bingham är död.
-Jag pratade med honom i telefon. -Du pratade med Freddy Benjamin.
Freddy Benjamin dog för två år sen.
-Jag mötte Freddy Benjamin i julas. -Freddy Benjamin är ett nöt.
Och så är han död.
Som Satterfield.
-Hej, Mästaren. -Hej, amigo. Vill du ha mat?
Nej. Hur är det?
Runt 80 % , kanske 90 % i dag.
-Kommer du dig upp i världen? -En karl gav mig 100 dollar.
Jag har en fråga till dig. Det är viktigt.
Har du nån legitimation?
-Ett körkort kanske? -Vad ska du med det till?
Bevisa att du är den du säger.
En gammal boxningssnubbe tror att du är död.
Vissa morgnar när jag vaknar tror jag också att jag är död!
Nej, allvarligt talat. Jag behöver nåt-
-som jag kan bevisa att du är Bob Satterfield med.
-Vad sa du att du hette? -Erik Kernan.
-Kan du bevisa det? -Jag har ett körkort.
-Vem tog bilden på det? -Trafikkontoret.
Hur visste de att du var du?
Från mitt gamla körkort med min gamla bild.
Och vem tog den bilden?
Förstår du vart jag vill komma?
Nej, Mästaren...
Jag...
Har du ett pass då?
Vad som helst med din bild och ditt namn.
Denver Times, "Mästaren återuppstår" av Erik Kernan.
Det där är vad jag har.
Förutom videon du har.
-Var fick du tag på den? -Jag har en bra research-assistent.
Satterfield mot Kinkaid. Jag var där.
Var du där?
South Bend. Jag såg alla Satterfields matcher.
Han kunde slå.
Han visade mig ärret. Hans far gav honom det när han var nio.
Är det han som du intervjuade? Han med ärret? Är du säker?
Ja. Battlin' Bob Satterfield.
Det är Kinkaid.
-Nej... -Satterfield är den andre.
Du har blivit blåst, grabben.
-Vem skulle det skada? -Dig bland annat.
-Inte om ingen visste det. -Tror du på det?
Hur många tidningar trycker artiklar med faktafel varje dag i USA?
Det är gjort. Det är tryckt. Det ärute.
Tryck en dementi då.
Jag kan inte. Folk har skickat pengar till Mästaren.
Skicka tillbaka dem då.
Jag kan inte. Jag vet inte var de kom från.
Det är inte bara pengarna.
Showtime-jobbet?
Joyce, artikelns poäng är ändå sann.
Erik, det är en lögn.
Drar man fördel av en lögn är man en lögnare.
Skriver man en bra lögnartikel är man bara en skrivande lögnare.
De är värre än vanliga lögnare, för skrivande lögnare bör vara bättre.
Så du är en lögnare och har svikit mig och alla på tidningen-
-för att du borde vara bättre. Är det enkelt nog?
-Nej. -Låt mig då säga så här...
Du måste uppföra dig som om Teddy tittade.
Och vinnare, på teknisk knockout 1.06 minuter in i andra ronden.
Leo McCracken!
Leo!
Leo McCracken?
Leo McCracken. Ny tungviktsmästare.
Titta! Vem är det?
-Det är pappa. -Är det din pappa?
-Säg nåt till dina fans. -Jag tackar Jesus och min tränare.
Och brorsan och farsan som slog skiten ur mig.
Och, Erik, du har alltid trott på mig, va?
Du hade ju 22 raka vinster.
Mer får vi inte ur honom i kväll.
Den bliren lång natt för Leo McCracken. Jag älskar dig, Teddy.
Hallå! Mirakelpojken.
Du var jättebra.
Sitt.
Tack, ms Flak. Jag...
Det var jätteroligt.
-Gör det nåt? -Nej.
Vilket stad. Enda stället där man kan skada sig själv och andra leende.
Roligt- det är bra. Jag är glad att du hade roligt.
Det hade jag.
-Vill du ha nåt att dricka? -Gärna.
En whisky med is, tack.
De är utspädda med vatten, men de skickar dem i en strid ström.
Kan vi göra vårt lösnummer till en passionerad kärleksaffär?
Det hade jag velat, jättegärna.
Var är leendet, Erik?
Det är väl bara det att jag inte är säker på vad jag gjorde.
Du var kanon. Fotogenisk.
Tack.
Det bästa med tv är att man inte behöver göra något - bara vara.
Folk säger att din pappa var en boxningshöjdare, en riktig poet.
-Han var... -En whisky.
Om vi ska skriva avtal...
Jag måste fortsätta som journalist-
-och kan som mest jobba deltid.
Det är ett heltidsjobb, Erik. Med heltidslön.
-Titta noga på mig. Tittar du? -Ja.
Ser jag ut att veta nåt om boxning?
Ser jag ut att kunna skilja på en krok och en uppercut?
Vet jag vad stående räkning är? Jag behöver inte kunna sånt-
-för Showtime har en rad experter.
Vi betalar dyrt för att vara världsbäst på det.
Men jag castar folk och hjälper Showtime göra det vi gör bäst:
underhålla skiten av vår publik.
Föri slutändan handlar precis allt om att underhålla publiken.
Det finns ingen journalism mer, inga nyheter.
De som hoppas kunna informera världen-
-är lika naiva som de som tror att de kan be sig ur en tsunami.
Och det folk absolut inte vill ha är sanningen.
-Han som vann... -McCracken.
Tror du att nån verkligen vill veta hur mycket stryk hans hjärna tog?
Hur mycket hans manager blåser honom-
-eller hur dekis han är om några år? Han kanske också slutar på gatan.
Och svaret är nej.
Det är nej.
Män vill se segrar och kvinnor...
Du är precis lagom trovärdig för att deras män inte ska hata dig.
Det...
-Det låter inte som mycket till jobb. -Det gör det inte förrän det är det.
-Vem är Teddy? -Min son. Han är sex.
-Han är säkert jättegullig. -Det är han.
Och stolt som fan för dig i kväll.
Vill du följa med och dricka ett glas i min svit?
Nej, jag ska med sista planet hem. Men tack i alla fall.
På måndag får vi prata.
Jag tog sista planet för att hinna prata med Tedddy.
Alla lampor var släckta.
Inte ovanligt kl. 1 på natten.
Lät du honom se det?
Skojar du? Hans livs kväll, att få se pappa på Showtime.
-Vad tycker du? Hur skötte jag mig? -Precis så bra som jag väntade mig.
Jag kan inte få det ur skallen.
Det är för att du är anständig.
Jag ska prata med Whitley i morgon.
Och släppa bomben.
Bra.
Jag är så kickad.
Det är kallt.
Jag kan bädda åt dig i gästrummet.
Det verkar som om alla jag känner och träffar-
-känner The Wow Man - alla utom jag.
Den enda bild jag har på honom-
-är en bussaffisch och några ljudband.
Så får det inte bli med Teddy.
Jag vill flytta hem igen.
Jag gör precis vad du vill. Jag vill bara...
Jag vill att Teddy ska känna mig.
Tror du han lär känna dig för att du bor här?
När du vet om du ska springa från din pappa eller efter honom-
-så slutar du springa i cirklar.
Att prata med Whitley är det rätta.
Erik, du kickade röv på Showtime. Grattis. Glöm inte oss på golvet.
Erik!
-Mr Whitley, jag ville... -Kom in.
Hej, Erik.
-Erik Kernan, Riley Washburn. -Kul att träffas.
Jag var en stor beundrare av din far. Här är min klient Robert Satterfield.
Jag kom för att se in i ögonen på mannen-
-som i skrift vågade antyda-
-att jag skämdes för min pappa.
Tommy Kinkaid har utgett sig för att vara Bob Satterfield i åratal.
Boxades under hans namn i åratal.
Det utfärdades ett föreläggande mot honom för år och dar sen.
Vi kom för att stämma röven av er.
Er och den här tidningen.
Artikelförfattaren är Erik Kernan junior-
-son till den legendariske sportjoumalisten.
Den nya tv-stjäman Kernan har inte besvarat våra samtal.
Journalister harett större ansvar.
Ursäkter fixar inte vissa saker. Man kan inte ljuga.
Toppen...!
Lappar du såren med whiskey? Snacka om klyscha.
Vad väntade du dig av mig?
Perfekt. Lite ödmjukhet. Men det kommer för sent...
Kan vi byta kanal? Sätt på Golf Channel eller nåt.
Showtime, va?
Jag såg dig, du var bra. Du är en naturbegåvning.
-Vet du vad som stör mig mest? -Vad då, Ralph?
Jag fick nys om artikeln först när den hade tryckts. Du lurade mig.
Du lurade mig med vilje.
Det sårar mig.
Snälla Ralph, bli inte brudig nu.
Bilagan måste trycka en dementi. Hur stor vet jag inte.
-Och Satterfield junior får pengar. -Kan jag få en till?
-Lyssnar du? -Ja.
-Jag är här. Se på mig. -Ja, sir.
Det är förlikningsmöte kl. 15.30 i morgon. Du ska vara med.
Whitley åker ut på röven på grund av det här.
Och det blir inter nutredning.
-Vi vill prata med din fru. -Vad menar du?
-Så att vi vet att Joyce inte... -Joyce var inte inblandad i det!
Joyce är en lysande journalist.
Det vore jäkligt synd om du sög ner henne till din nivå.
Säg mig - var det hafsjournalistik eller visste du att det var lögn?
Va?
Allt för att göra dig ditt efternamn värdig, va?
Titta här.
Det är Satterfields dödsruna i Chicago Defender.
En svart tidning. Felarkiverad, men den fanns där.
Du borde sluta så tidningen slipper kicka dig.
Det är till lodisen. Folk har skickat stålar till honom i flera dar nu.
Ralph, han är ingen lodis.
-Han är hemlös. -Nej, han är en lodis.
-Hur är det? -Det här är till dig.
-Vad är det? -Öppna det.
Folk som läste artikeln om dig skickade dem. Det är till dig.
-Till stackars Bob Satterfield. -Folk kan vara snälla.
-Du är inte Bob Satterfield. -Säger vem?
-Hans son. -Han säger alltid att jag är död.
Chicago Defender, lke Epstein. Känner du honom?
-Klart jag känner lke. Hur mår han? -Han såg videon, Mästaren.
Du är Tommy Kinkaid.
Bob Satterfield knockade dig i andra ronden!
-Du gjorde mig till åtlöje. -Nej, det gjorde du kanske själv.
För att jag trodde dig? Du äventyrade mitt rykte!
-Jag hade aldrig hört talas om dig. -Jag hade aldrig hört talas om dig.
-Jag är Battlin' Bob Satterfield. -Skitsnack!
Jag har varit Satterfield längre än du varit den du säger.
Stick bara. Här finns inget mer för dig.
-Jag lät en förlorare knäcka mig. -Jag är ingen förlorare.
Jag boxades mot Ezzard Charles, Harold Johnson och Floyd Patterson.
-Jag knäckte Marcianos näsa! -Du är ingenting, du är en nolla.
-Det är slut. Stick hem nu. -Du är bara en avdankad boxare.
För att jag jobbar på Denver Times.
Han var en hemlös f.d. boxare. Jag tyckte det lät bra.
-Du är han journalisten. -Ja. Och jag vill anmäla honom.
-Ursäkta... -Han är farlig för allmänheten.
Min man har fått starka tabletter.
Han tänker inte klart. Vi hör av oss sen.
Okej. Det översta är från Showtime.
Vad är det?
Ingenting.
Joyce...
Jag behöver ingen skrapa nu.
Jag vet att jag gjorde bort mig. Allt är mitt fel.
-Jag fixar det själv. -Du visade att du klarar dig själv.
Jag super också och slåss med proffsboxare när jag är arg.
Vad vill du?
Jag är ett jättefiasko.
Larma media.
Det ärredan gjort.
"Kernan, sportjournalistikens stora namn har besudlats."
Flera tidningar har texter om din "jätteblunder" på förstasidan.
Toppen.
Jag besökte honom. I häktet.
Han ville inte prata med mig eller nån av journalisterna där.
Han skyddar ditt namn. Han tror att han hjälper en vän.
-Han förödmjukade mig. -Han ljög för dig. Det är hans fel.
Du är journalist, du trodde honom. Det är ditt fel.
Icke att förglömma att du skriver om boxning på en stor tidning-
-och till för några veckor sen visste du inte vem Bob Satterfield var.
Erik, du har en chans att förlåta gubben.
Ta den.
Okej, jag ska ta den.
Du är skyldig mig en tjänst. Kom ihåg det.
-Snygg kostym. -Frälsis ger dem till polisen.
Jag trodde att det var kopior, men det här är en Armani.
Vill du åka till nåt särskilt ställe?
Det här tillhör inte mig. Det tillhör Bob Satterfield.
-Satterfield är död. -Gör vad du vill med dem.
-Du kan lika gärna behålla dem. -Jag är inte Satterfield nu.
-Jag vet. -Okej, bara så du vet.
Den där karln i Sioux City... Han sa att jag liknade honom.
Om jag boxades som han så kunde jag tjäna pengar. För han var känd.
Från Chicago i Illinois: Battlin' Bob Satterfield!
Så det gjorde jag.
Ingen anade oråd.
Och jag varen vinnare för första gången i livet.
Jag var inte jag längre.
Jag var Satterfield. Förstår du?
Jag var en bättre människa.
Bättre än jag själv.
Jag blev Mästaren.
När jag slutade boxas flyttade jag hit-
-träffade Betty och fick en son.
Man ser aldrig varifrån nästa slag kommer.
Vad menar du?
Min son upptäckte det. Han hittade en gammal Ring Magazine.
"Du är inte Satterfield!" sa han.
Sen ville han inte veta av mig.
Han gick med i ett gäng och dog.
Jag kunde inte gå tillbaka till Betty efter det.
Det borde du ha sagt tidigare, Tommy.
Jag gav dig mannen du ville ha.
Du sa att du ville få din chans.
Det sa du till mig. Minns du?
Har jag sagt att min far lämnade mig när jag var liten?
-Inte vad jag minns. -Det gjorde han.
Han lämnade mig och mamma.
De passade aldrig ihop.
Han var mycket äldre än hon.
Han stack.
Det enda jag egentligen minns är att det fick mamma att gråta.
Han ringde aldrig, han skrev aldrig.
Och jag hatar honom för det.
Jag ballade inte ur som din grabb.
Jag tänkte att jag skulle försöka bli en bättre pappa för min son.
Försöka bli hans hjälte.
För alla barn vill väl tro att just deras pappa är bäst?
Vad ska du göra nu?
Jag vet inte.
Om en timme ska jag till min sons skola och deras karriärdag.
Vad är det?
Jag berättar vad det innebär att vara journalist.
-Ironi. -Ja, exakt.
Tror du att hon tar tillbaka mig?
Du måste nog försöka.
Jag måste tänka ut vad jag ska säga.
Du behöver inte säga nåt. Bara gå in.
Bara så du vet: det med Marciano är sant.
Jag var hans sparringpartner och knäckte hans näsa.
-Inte det stora benet, men det lilla. -Ja.
Min pappa heter Erik Kernan Jr. Han skriver och jobbar på Showtime.
Pappa har varit nominerad till Poblitzer-priset...Pulitzer-priset.
Så han är en av USA:s bästa skribenter.
Pappa kan inte skriva om football-
-för han är typ bästis med John Elway och coach Shanahan.
Han spelar golf med Muhammad Ali och kunde varit football-kommentator.
Ska vi inte be din pappa komma fram?
Pappa?
-Hej, barn. -Hej.
Jag får väl höra om ni har några frågor.
Vem är bäst på golf, du eller Muhammad Ali?
Det är kanske bäst att vi pratar om vad det innebär att vara journalist.
Ja?
-Ska du byta efternamn? -Byta namn?
Pappa sa att du inte förtjänar ditt namn.
Din pappa var jättebra och du är en bluff.
På tv sa de att du hade ljugit.
Barn!
Han kanske kan berätta hur fort han ska lämna in artiklar eftermatcher.
Det var en jättebra fråga.
Jag brukar lämna in artikeln två timmar efter matchen...
Jag önskar att jag var död.
Han är sex. Han repar sig.
Din son älskar dig.
Han vet att du inte är en lögnare. Han tror på dig.
Han är hemma om en timme. Titta in och prata med honom.
Jag kan inte.
Jag måste på förlikningsmötet.
För att avrunda en perfekt dag.
Men jag klarar mig.
Jag klarar mig jättebra.
Jag är helt enastående.
Bob Satterfield var inte bara en storboxare, han var en ikon.
En amerikansk ikon. Att vanhedra hans namn...
Man kan inte ärekränka döda.
-Vi beklagar och trycker en dementi. -Ingen läser dementier. Det vet du.
De läser lögnen och den fastnar.
Mr Kernan är här för att be er och er familj om ursäkt.
Erik?
Det var mitt fel, mr Satterfield.
Jag var obetänksam.
Och vad värre är...
När artikeln var tryckt anade jag att det var fel och sa ingenting.
Jag kan inte reparera skadan, men jag skulle vilja försöka.
Försöka hur?
-Skriva om det. -Och skriva vad?
Att jag gjorde fel och förklara varför.
-Och berätta om er pappa... -Nu pratar vi om ersättningen.
Bob Satterfield var en stor boxare.
Nej, det var han inte.
Han var en hyfsat bra boxare med glaskäke.
Men han var en mycket bra människa och en bra pappa-
-och det vill jag att folk ska veta.
-Hade du skrivit det i din artikel? -Ja, det hade jag.
När du ringde la jag på.
Du sa att du var Erik Kernan, inte att du var hans son.
Din pappa var riktigt taskig mot min pappa.
Jag vill läsa din artikel.
Det kan göra mycket för att jag ska bli nöjd.
Herregud, jag fattar!
-Hej. Jag har försökt få tag på dig. -Jag vet.
Hörde du om dealen? Jag ska skriva...
Ja, jag hörde det.
Är Teddy vaken?
Han sa att han inte mår bra och vill inte gå till skolan i morgon.
Får jag prata med honom?
Får jag komma in? Jag måste prata med honom.
Ja.
Hej, kompis.
-Pappa? -Hej.
Är dina klasskompisar dumma mot dig?
Ja...
Alla säger att du hittade på det där med Mästaren.
Jag gjorde några misstag, Teddy.
Jag gjorde många misstag.
Men hittade du på det?
Sanningen är...
...att jag skrev det som Mästaren berättade.
Och jag trodde honom. Men det skulle jag inte ha gjort.
Jag skrev hellre om det jag ville höra än om hur det var.
Alltså sanningen.
Jag svek dig. Förlåt.
Det är okej.
Inte för allt det här-
-men i största allmänhet...
Är du hyfsat stolt över mig?
Jättestolt.
Hade du varit stolt även om jag inte hade många kändiskompisar?
Om jag inte var en stjärna?
Inte lika stolt, men nästan.
Jag har sagt mycket som inte är sant.
Som att du är kompis med John Elway?
Ja.
Har du spelat golf med Muhammad Ali?
Jag skrev om en turnering som han var med i.
Jag har sagt till alla att du är kompis med John Elway.
Betyder det att jag är en lögnare?
Nej, det betyder att du litade på mig-
-och berättade vad jag hade sagt.
Man borde kunna lita på sin pappa.
Så förlåt mig.
Jag måste nog sova nu.
Kom här.
Du är en helt fantastisk kille.
Mästaren, är det du?
-Mr Marciano? -Du kallar mig Rocky, Mästaren.
Himmel! Vad fan gör du här?
Jag letar efter dig.
Letar du efter mig? Varför?
Jag har hört att du tränar och fortfarande är stark.
Nej, jag är gammal nu.
Du ser inte gammal ut.
Jag ska göra comeback. Rocky Marciano i ringen igen.
Jag söker en sparringpartner.
-Det vore en ära för mig. -Bra, då kör vi igång.
Vi ser om du fortfarande kan.
-Kom igen, Mästaren. -Jag kan fortfarande.
Visa det då.
Okej, få se då.
Det ser bra ut, Mästaren.
Kom igen, Mästaren.
Jag behöver inte mina kompisar nu.
Jag är inte Bob Satterfield. Jag vill inte boxas.
Okej, du är Mästaren.
Upp, Mästaren. Det är bara du och jag nu!
Okej.
Jag ska nita dig!
Tommy Kinkaid. California Golden Gloves-mästare.
Herregud!
En skribent måste som en boxare stå ensam.
Ens ord blir som att gå in i ringen och visa upp sin begåvning.
Och man kan inte gömma sig.
Jag tänkte inte skriva en historia om mig, min son eller om kärlek.
Eller om de lögner som kan komma av kärlek.
Men en sak ska ni veta om mannen som jag och alla kallade Mästaren.
Han var mot bättre vetande min vän.
Han var också en lögnare.
Men var det för att han försökte göra sig till en bättre människa?
Eller för att en sons längtan efter sin pappas beundran-
-bara överträffas av pappans längtan efter sonens beundran?
lbland behöver vi hjälp av vår fantasi för att nå dit.
För det är inte lätt att vara den starkaste-
-klokaste, mest älskade mannen i hela landet.
Det ärtrist när barnen upptäcker att vi inte är övermänniskor-
-utan snarare det som Herman Melville kallade-
-"män åderlåtna på mod".
...för att minnas Tommy Kinkaid. Erik?
Kärlekens lögner kan ödelägga lika mycket som hatets lögner.
Mästarens arv är väl hoppet om sanningen...
...och skönheten som den kan ge.
Så här får man starka muskler.
Man tar tummen i munnen, rullar upp ärmen och blåser.
En skönhet som gör att våra bam kan beundra oss förbehållslöst.
Älska oss förbehållslöst.
Som jag älskar min son.
Mucho grande.